Mob Psycho 100 II ep. 12 - тупалките са супер, но стандартното battle shounen дрънкане и идиотски обрати (част от лошковците размислиха
![Shocked :shock:](./images/smilies/icon_eek.gif)
) ми лазят по нервите.
Dororo ep. 12 - тук драматичното развитие е по-амбициозно, отколкото екипът е могъл (или имал време?) да реализира. Семейна среща е централен момент в историята и трябваше да направят нещо по-особено с нея, а те са я претупали набързо отмятайки всички точки от списъка и изсипвайки го върху зрителя. В резултат толкова важното събитие е набор от леко несвързани сцени.
За разлика първата част на арката със стената беше добре представена, въпреки минималистичния си подход.
Kouya no Kotobuki Hikoutai ep. 11 - още по-голяма битка от миналия път.
Почти всички персонажи от сериала се появиха в този епизод, дори онези пирати с червените самолети и идиотския марш.
Главният лошко е с твърде добър самолет (някакъв подобен имаше антагонистът в The Sky Crawlers).
Следващият път поредната и явно последна битка за портала водещ към Земята.
Kaguya-sama wa Kokurasetai: Tensai-tachi no Renai Zunousen ep. 11 - малко разнообразяване от училищната обстановка дори с леко различен тип хумор.
Сцените с прислужницата винаги са добри.
Когато Чика си върже косата на конска опашка (за да не и влиза в купата с рамен
![Laughing :lol:](./images/smilies/icon_lol.gif)
) дори може да мине за красива.
Detective Conan ep. 935 - ъх.
Още "ъх" и за това, че следващите 3 епизода ще са пак anime originals.
Egao no Daika ep. 12 - по план и Лейла си замина, но изненадващо не от ръцете на дъщеря си.
По чудо близнаците оцеляха.
Още по-голямо чудо е, че Юки и Стела намериха общ език, въпреки дебилния пропуск на принцесата да обясни, какъв е истинският смисъл да се унищожат източниците на енергия: как това ще спаси околната среда и възстанови селското стопанство.
Желанието за хепи енд на сценаристите е толкова силно, че дори прекратиха войната и оставиха някаква минимална власт на Юки. По формална логика трябваше да я принудят да абдикира, още и да не може да се разхожда свободно по улиците под страх от саморазправа от свои и чужди.
В крайна сметка твърде безумно шоу. Имаше потенциал да разкаже военна история от гледната точка на губещия я монарх, но авторите са се опитали да сложат твърде много поуки и послания, а сюжетът се движи по твърде очевиден коловоз. После сценаристите ги е дострашало да стигнат до последната гара, спират влака аварийно и извозват останалите пътници с автобус до близкия курорт.
Както и да го усуквам Egao no Daika си е загуба на време.